ПОНЯТТЯ ВІДСТАНІ МІЖ ФІГУРАМИ В ШКІЛЬНОМУ КУРСІ МАТЕМАТИКИ (Вісник Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького. Серія_«Педагогічні науки», 2024)
У статті розглядається методика формування в учнів старшої профільної школи важливого математичного поняття – відстані між двома геометричними фігурами. З поняттям відстані від точки до прямої, від точки до площини учні знайомляться спочатку на уроках планіметрії, а потім на уроках стереометрії. У випадку, коли розглядаються інші фігури – відрізок, промінь, коло тощо, вони такими поняттями, як показує практика, не володіють. Часто користуються інтуїтивними уявленнями, що приводять до помилок під час розв’язування задач чи доведень теорем. Якщо ж сформувати у старшокласників узагальнення поняття відстані між фігурами, то користуючись ним, вони зможуть встановлювати що буде виразником відстані між фігурами, відмінними від уже їм відомих.У статті показано, як із загального означення відстані між фігурами випливають означення: а) відстані від точки до фігури; від точки до прямої, відрізка, площини, променя, що є виразником такої відстані; б) відстані між паралельними і мимобіжними прямими, між прямою, паралельною до площини; між паралельними площинами, що є виразником такої відстані.Пропонуються рекомендації щодо обґрунтування того, що буде відстанню між фігурами, відмінними від часто розглядуваних.Застосування наведених означень ілюструється прикладами розв’язування двох задач з геометрії та однієї з алгебри і початків аналізу. Наголошується, що такі обґрунтування є невід’ємною частиною розв’язання задачі, бо, згідно вимог, розв’язання кожної математичної задачі повинне бути правильним, повним, обґрунтованим і, по можливості, раціональним.Статтю адресовано вчителям математики, авторам шкільних підручників з математики, майбутнім вчителям математики.